![Михайличенко В.К., Портрет дружини. 1983 1. Михайличенко В.К., Портрет дружини. 1983](assets/cache/images/assets/galleries/1164/1.-mihajlichenko-v.k.-portret-druzhini.-1983-330x330-5aa.jpg)
Михайличенко В.К., Портрет дружини. 1983
Михайличенко В.К., Портрет дружини. 1983
Михайличенко В.К., Хризантеми. 1992
Михайличенко В.К., Квіти. 1996
Михайличенко В.К., Путивль. 1996
Михайличенко В.К., Березень. 1997
Михайличенко В.К., Вулиця Соборна. Суми. 1998
Михайличенко В.К., Дощовий день. 1999
Михайличенко В.К., Осінній дощовий день. 1999
Михайличенко В.К., Туманний ранок. 2006
Михайличенко В.К., Ранок на озері. 2008
Михайличенко В.К., Скирта взимку. 2009
Михайличенко В.К., Озерце. Після дощу. 2014
Михайличенко В.К., Портрет Галини. 2014
Михайличенко В.К., Будяки. 2018
У червні Віктору Михайличенку (1954–2020), художнику, члену Сумської обласної організації Національної спілки художників України (1980), виповнилося б 70 років. Лауреат Державної премії Узбекистану ім. Хамзи (1990), нагороджений Золотим знаком «Лауреат» і Дипломом Міжнародного Фонду «Культурне надбання» (2013).
Народився Віктор Костянтинович 20 червня у м. Чирчик (Узбекистан). Закінчив живописне відділення Ташкентського республіканського художнього училища ім. П. Бенькова (1968) і Ташкентський театрально-художній інститут ім. О. Островського за спеціальністю – художник театру (1974). З 1993 року жив в Україні, працював в галузі сценографії (театрально-декоративного мистецтва), графіки та станкового живопису. Віктор Михайличенко постійно вдосконалювався, ніколи не зупинявся на досягнутому.
Улюблена техніка майстра – акварель, а головні жанри – пейзажі й натюрморти, що передають щиру захопленість природним ландшафтом регіону. Творчий діапазон митця коливається від етюдності до розлогих панорам. Камерність сюжетів позначена тонкими інтонаціями, що акцентується образною гамою кольорів. У ліричних пейзажах відчутні ноти філософського ставлення до природи. Виразна стриманість барв органічно поєднується з логікою просторових рішень.
У більшості акварелей автора світло та колір постають у стані творчого спокою. Відчувається цілісність у споглядальних тихих літніх й осінніх пейзажах сільських вулиць, вільному просторі неба, мовчазних деревах, спокійних і затишних водоймах з місточками та човнами на березі. Художника цікавить передача внутрішньої рівноваги.
У колекції Сумського обласного художнього музею ім. Никанора Онацького зберігається понад 20 творів Віктора Михайличенка, серед яких – графічні роботи (двадцять акварелей, дві пастелі, одне живописне полотно).
Ліричні композиції привертають увагу легкими й прозорими пастельними відтінками, світлоносністю тонів. Художник занурюється в музику ритмів, неодноразово повертаючись до улюблених мотивів, зображаючи водойми та дерева («Ранок на озері»), квіти («Хризантеми», «Будяки», «Квіти»), тихі ранки й вечори («Туманний ранок»), старі вулиці та храми («Путивль. Молчанський монастир»), щоб зберегти їх у пам’яті нащадків.
Особливої витонченості письма автор досяг в аркушах, створюючи відчуття вологості повітря («Дощовий день», «Озеро. Після дощу»), весняного водопілля («Березень»). Чуттєвими є портрети художниці – дружини Галини, виконані пастеллю у 1983 та 2014 роках.
Віктор Михайличенко – учасник міжнародних, республіканських, всеукраїнських, обласних, багатьох персональних виставок. Його твори зберігаються у Ферганському та Сумському художніх музеях, Національному музеї історії України, Музеї декоративно-ужиткового мистецтва Узбекистану (Ташкент), а також у приватних колекціях, галереях України та зарубіжжя.